"Poslední sezonu mě San Jose poslalo na farmu, neviděl jsem tam pořádnou budoucnost. Lítal bych dál po farmě, jezdil autobusem osm hodin tam a zpět. Ve dvaatřiceti letech jsem tohle už nechtěl podstupovat, mám jiné priority. S manželkou čekáme v říjnu narození druhého dítěte. Abych trávil čas v autobusu a manželka byla doma se dvěma dcerami, jedna z toho novorozeně… Takže jsem si řekl, že tohle ne," uvedl Šimek.
Nabídku kontraktu od Detroitu se proto rozhodl nevyužít. "Šlo o dvoucestnou smlouvu s garancí vysokých peněz, které se pohybovaly okolo minimální částky v NHL. Mně už to ale za ty peníze nestálo," vysvětlil.
Namísto toho se rozhodoval mezi Spartou, Mladou Boleslaví a právě Libercem, kde před odchodem za moře působil. "Rozhodlo srdce. Musím říci, že to nebylo lehké jednání, nabídka ze Sparty byla hodně dobrá a měl jsem už na stole návrh smlouvy, ale stejně jsem měl v hlavě Liberec. Hokej už dlouho hrát nebudu, a ačkoliv lidi můžou říkat, že jsem si vydělal v Americe, mám zodpovědnost za rodinu a hokej nejde hrát donekonečna. Zvažoval jsem pro a proti a nakonec si vybral Liberec. Jsem rád, že to tak dopadlo," pochvaloval si.
![Program přípravných zápasů Liberce. Program přípravných zápasů Liberce.](https://livesport-ott-images.ssl.cdn.cra.cz/r900xfq60/330631bb-6f45-40f0-92a1-8bd0cb060efa.jpg)
Vše mohlo být možná jinak, kdyby se loni na začátku kempu Sharks nezranil. "Přijel jsem tam stoprocentně zdravý, přišla první třetina úvodního přáteláku, dostal jsem do kotníku, byla z toho sraženina a já nemohl měsíc dostat nohu do brusle... V sezoně jsem doufal, že mě vytáhnou nahoru, v Barracudě jsem hrál dobře, jeden z nejlepších hokejů, jaký jsem v Americe předváděl. Individuálně se mi dařilo, hrával jsem i 25 minut za zápas, byť týmově to nebylo úplně ono, ale NHL jsem si už nezahrál," připomněl.
Velkou ranou pro něho byla promarněná možnost zahrát si na domácím mistrovství světa v Praze. Reprezentace přitom měla zájem, aby se připojil k týmu a bojoval o nominaci, jenže Red Wings byli proti. "Pro mě životní hokejové zklamání. Někdy v lednu jsme zjistili, že je manželka těhotná, následně mě v Barracudě udělali kapitánem, říkal jsem si, že se co nejlíp připravím, abych mohl zabojovat o šampionát. Pak jeden minutový telefonát o výměně do Detroitu všechno změnil, najednou bylo všechno pryč," vyprávěl posmutněle.
"Velké zklamání, fakt jsem to bral hodně těžce. Pak se na mistrovství světa koukáte a říkáte si, ne že bych tam určitě byl, ale mohl jsem o šampionát aspoň zabojovat. Bohužel už v kariéře asi nebudu mít šanci zahrát si šampionát v Praze. Klukům jsem zlato hrozně přál, zároveň jsem jim strašně záviděl, protože jsem celou sezonu dělal maximum pro to, abych u toho taky byl. Ale nemohl jsem," litoval.
V zámoří si zocelil psychickou odolnost. "Čím si tam člověk prochází, to je na palici. Já tam nikdy neměl silnou pozici, jeden špatný zápas znamenal pět utkání na tribuně. V tomhle směru mi pomohla rodina. Samozřejmě mi to ale nedalo jen ten stres. Pokud nastupujete proti nejlepším hráčům světa, hodně vám to dá. Snad něco z toho, co jsem se v Americe naučil, předvedu tady v extralize."
Učit se mohl od hráčů jako Tomáš Hertl, Joe Thornton nebo Brent Burns. "Třeba konkrétně Jumbo (Thornton) byl neustále v posilovně. První do kabiny přicházel, mezi posledními odcházel. Když ty borce neznáte a pak vidíte v kabině jejich přístup k práci, dojde vám, proč jsou tam, kde jsou. Joe sice nevyhrál Stanley Cup, ale patří k nejlepším hráčům historie NHL. Pro mě to byla už na samém začátku ohromná škola. A to jsem si o sobě myslel, že trénuju hodně a hodně času trávím v posilovně. Tamní zvyky některých hráčů vám otevřou oči," přiznal.
Když v úterý vyjel na led, rychle ho přepadla nostalgie, vzpomínky ožily naplno. V roce 2017 se loučil ziskem stříbra, jen rok po historickém titulu Severočechů. Odcházel ale jako obránce, který umí podpořit ofenzivu, v zámoří ho však využívali spíše jako defenzivního beka. Jaká bude jeho role nyní?
"Na konci v Barracudě jsem si rád zaútočil, ale přece jen, pokud šest sedm let hrajete defenzivního beka, v hlavě se vám to přešaltuje a tolik neútočíte. Tady určitě útočit chci, vždycky mě to bavilo, dokázal jsem dávat i góly. Pokud se to po mně bude chtít, budu to hrát," uvedl Šimek.